![Mirant el bagatge literari.](https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEhbqTwmbSPqhLOZpr6SecUSX4OLscHeM_mZr6cJOZ_xYcORpS91Za8Nmslxv1Zsa0E55TKXNPnR3QeCnGXpQncdycSiWdR3JjoURoJy71JwRNHgwYDck2zVrt9ETgl4ZRMl9hBb/s1600/citadominical.jpg)
Una teoria que no sabria demostrar: molts dels seus* autors, dels actuals i dels de fa un grapat d’anys, a l’hora de posar-se a redactar, prenen com a models a imitar, com a clàssics efectius, els notaris, els secretaris d’ajuntament, els registradors de la propietat i altres productors de prosa funcionarial, més que no Cervantes o García Márquez, per posar-ne dos exemples.
Víctor Labrado, «Sovint, prou, massa, gens», Nosaltres La Veu, 15.02.2020.
* El possessiu «seus» es referix a la literatura en castellà.
Cap comentari:
Publica un comentari a l'entrada